ХЪЛК СРЕЩУ ТОР
Отвъд света, който познаваш,
съществува едно вечно царство.
Асгард, сияйната светлина на Деветте свята.
Асгард е домът на боговете.
На всички, които се прекланят пред пред най-великия бог -
Один.
Кръвтта на Один тече в Асгард
и Асгард, това е Один.
Силата му е безгранична.
Той брани света на Асгард.
Но веднъж на всяка зима, Один трябва да си почива.
Тогава настъпва дрямката на Один.
Докато Один спи, Асгард е уязвим.
Точно тогава царството му бе нападнато.
Зареди!
Седем дни продължи нападението на троловете,
титаните, тъмните елфи и демоните.
Те искаха да превземат Деветте свята,
но всеки път бяха надвивани от
надменният ми слабоумен и свиреп доведен брат,
Тор.
Не разбирам.
Къде съм?
Чуй ме, човеко.
Доведох те в Асгард, защото в цялата Вселена
единствено ти можеш да сразиш
могъщия Тор.
Какво? Не мога.
Не ти, Брус Банър.
Ти си хленчещо и жалко същество.
Говоря за другата ти половина.
Говоря за Хълк.
Остана един ден от дрямката на Один. Цикълът е почти завършен.
Както винаги, Асгардианите ще победят
обсадата на тъмнината.
Брат ми ще търси мир и тогава...
Tогава ще го унищожа.
Наистина, трябва да признаеш,
че този път мина доста по-добре от миналата зима.
Кажи ни, Волстаг, ще убиеш ли този трол под теб
или ще си го запазиш за вечеря?
Зависи от това колко медовина ще изпия.
Ушите ли ме заблуждават? Дали свирепия Хогън каза шега?
А ние си мислехме, че си в лошо настроение,
защото не си убил титан.
Убих повече от теб, Фендрал.
Но ще видим кого ще възнаградят момите.
След няколко часа най-великият бог ще се събуди и ще се веселим.
Лейди Сиф би желала да знае какво ви безпокои.
Да, победихме и в Асгард всичко е наред,
но само до следващата дрямка на Один.
Винаги е било и ще бъде така.
Трябва да се научим да ценим мира.
И да приемем цикъла на смъртта?
Колко от нашите братя и сестри трябва да загинат в тази лудост?
Трябва ли да бъдем обвързани с тази вечна борба?
Внимавай какво си пожелаваш, любов моя.
Когато цикълът се наруши, когато нещата се променят,
тогава ще настъпи краят на дните,
тогава ще дойде Рагнарок.
Може би не определяме съдбата си сами.
Но ела. Да се върнем в двореца на баща ми и се приготвим за събуждането му.
Моля те, умолявам те, не го прави.
Цял живот се боря да пазя Хълк вътре в себе си.
Не знаеш какви поражения може да причини.
Не знам ли? На това разчитам, глупако.
Виж се, толкова си безсилен.
Ако не беше в съзнанието на Хълк, потискайки силата му,
би управлявал Мидгард с яростта си.
Няма да му позволя да излезе. Няма да ти позволя да го направиш.
Ти няма да ми позволиш?
Колко забавни сте вие смъртните.
Нека проверим дали съм разбрал правилно.
Гневът кара звярът да се покаже.
Май съм забравил слабостта на смъртните.
Погледни го, Амора. Мисля, че ще се разплаче.
Не.
Това е невъзможно.
Сега.
Започва краят на Тор.
Какво мислиш, Болдър?
Още някой трол с мечти за завладяване?
Може би.
Идвайте, Хогън, Фендрал,
да дадем на този негодник подарък от битката.
Силата на съществото е невероятна.
Внимавай, Локи. Заклинанието ми те свързва със съществото
и докато го командваш, усещам как се бори с теб.
Трябва да ме послушаш. Той е неконтролируем!
Не си играй с търпението ми, червей такъв,
иначе ще се погрижа за теб.
Ти не си никакъв трол, чудовище.
Това е рогът на Болдър, но нещо не е както трябва.
Враговете на Асгард са сразени.
И все пак вдига тревога.
Остани при Один.
Ако се проваля с тази заплаха, ти трябва да го защитаваш.
Ако Тор загине, каква надежда има Асгард?
Ще трябва да ме убиеш, чудовище,
защото няма да отстъпя.
Тор, съществото...
Никога не съм виждал такова.
Да, приятелю.
Това не е смъртно зло, което сме срещали някога.
Хълк е дошъл в Асгард.
Д-р Банър, чувате ли ме?
Защо сте дошъл?
Защо ли? Да те убия, разбира се, скъпи ми доведен братко.
Локи?
Чаках цяла вечност.
Да те убия с голи ръце.
Да се противопоставя на силата ти.
Да усетя как умираш
докато ръцете ми стискат гърлото ти.
Никога!
Ела при новият си господар, Мьолнир,
и нека накажем доведения ми брат,
защото вече никой не е по-силен от Локи.
Вдигни проклетия чук!
Достатъчно, Локи. Яростта ти изпълва звяра.
Усещам заклинанието да се разваля.
Ще имам този чук!
Не, ще получиш гръмотевица.
За Один! За Асгард!
Чудовището, то е превъплъщение на яростта.
Заклинането се развали.
Хълк е свободен.
Това ще те спре ли, Локи?
Наистина, това е най-доброто от двата свята.
Няма нужда да контролирам звяра, за да се наслаждавам на яростта му.
Сбогом, братко.
Не исках това.
Няма връщане назад, Амора.
Все пак, ако не беше твоето черно, разбито сърце,
всичко това нямаше да е възможно.
Не знаеш какво направи.
Сега, като няма кой да влияе на Хълк, ще разруши целия ти свят.
Мисля, че говориш безмислици, смъртни,
точко, както си ми вече безполезен.
За Один.
За Асгард.
Тор.
Любов моя, аз...
Бях ядосана, когато избра Сиф вместо мен.
Не исках... Нуждаех се от любовта ти, не от смъртта ти.
Моля те.
Моля те, върни се при мен.
Амора. - Да, любов моя.
Къде е Локи?
Какво прави това чудовище? Отива направо при Один.
Локи, трябва да си поговорим.
Не. Беше пред вратата на Хела. Победих те.
Ти! Осмели се да измамиш богът на...
Хълк ще бъде изпратен в Мидгард и после ще отговаряш пред Один.
Добре, вземи съществото.
Осигури ми достатъчно забавление, като те би с юмруци почти до смърт.
Локи, глупак такъв. Убил си го.
Знаеш ли какво си направил?
Щом е умрял тук, Хела ще иска душата му.
Без душата му, не мога да го върна в Мидгард.
Без Брус Банър, Хълк не може да напусне Асгард.
Валкири, войни, местата ви във Валхала са обещани.
Защитавайте Один до смърт.
За Асгард!
Видях очите на звяра, братко.
Няма да се спре докато не разруши Асгард, докато не унищожи Один.
Доведе ни нов Рагнарок.
Възможно е да съм направил лош избор.
Амора, нуждая се от теб при Один. Да го защитаваш с лейди Сиф.
Както пожелаеш.
Ще изпратиш всички тъмни сили, които са ти останали, да се бият с Хълк.
После ти и аз ще отидем право в Ада.
Свалете си оръжията, бранители.
Дойдох да помогна на защитата на Один по молба на Тор.
По негова молба? По-скоро за неговото покаяние, вещице.
Не се и съмнявам, че е разбрал, че си замесена в тази атака.
Наказание, по-жестоко отколкото можеш да си представиш, краво.
Локи, богът на пакостта, заповяда смъртта ти, смъртно същество такова.
Винаги съм си пожелавал да не видя това царство
Винаги забравям колко е заета дъщеря ми по време на дрямката на Один.
Виждал ли си някакви наскоро пристигнали приятели тук, братко?
Внимавай, Локи, да не останеш тук.
Къде съм?
Не. Няма никакъв смисъл.
Брус? Добре ли си?
Бети? Мислех...
Не разбирам.
Бях сам, после... - Не си сам, Брус.
Вече не си.
Татко.
Ела да играем.
Привет, Хела, богиньо на смъртта.
Искаме аудиенция.
Синовете на Один рискуват толкова много, влизайки в царството ми.
Деветте свята на Асгард са в голяма опасност, господарке,
включително Ада и Нифълхай.
Очаква ни нов Рагнарок и се нуждаем от помощта ти.
Нуждаем се от Брус Банър.
Душата на смъртния е моя, Асгардианецо,
както за малко да стане и твоята,
а може и все пак да стане.
Ще рискуваш всичко заради една душа?
Така както ти би направил, син на Один.
Но ти нямаш една душа, дъще, а половин..
Имаш Брус Банър. Нуждаеш се от Хълк, за да допълниш трофея си.
Добре ли си? - Чувствам се...
Чувствам се чудесно.
Не мога и да си представя нищо по-хубаво.
Брус Банър.
Събуди се от съня си.
Бети? Къде си?
Светът на живите се нуждае от теб.
Коя си ти? Какво искаш от мен?
Не аз, а той.
Приятелю Банър, заради Асгард
трябва отново да станеш Хълк.
Бети.
Къде...?
Не.
Не!
Не, не може да искате това от мен.
Най-сетне намерих покой.
Не знаете какво искате.
Времето ти в Ада определено не те е направило по-умен от червей, смъртни.
Брус Банър, знам че си мъж на честта. Знам, че си герой.
Животите, които висят на косъм не са твоя грижа, нито дори човешка,
но все пак те моля.
Бъди този герой сега.
Не. Не мога.
Умри, звяр.
Душата на Хълк се полага на теб, дъще.
Вземи я. Доведи Хълк в Ада.
Съедини двете половини на душата му и го вземи.
Брус Банър...
няма да те принуждавам да изоставиш наградите от задгробния живот.
Но трябва да си цял. - Не. Не искам.
Не разбираш.
Не!
Проклинам те, Локи,
че ме убеди да доведа това същество в моето царство.
Спри, Хела. Ние ще се отървем от Хълк.
Ние? Юмруците на Хълк са ти размътили мозъка, гръмотевичке.
Бий се с мен, братко, или умри сам.
Не е голяма заплаха, като се има предвид, че вече сме в Ада.
Вземи това.
Моите извинения. Наслаждавах се на представлението.
Хълк! Пусни ги. Аз съм този, когото искаш.
Хайде.
Д-р Банър.
Хълк уморен.
Наричаш го слаб, Локи, но в този човек има повече сила и кураж
отколкото някога си виждал.
Тази душа е твърде опасна, за да стои в Ада,
и твърде уязвима, за да се погуби Валхала.
Ще го върна в Мидгард.
Стига с глупостите.
Мислиш, че Локи, принцът на тъмнината,
трябва да си губи времето, защитавайки Асгард.
Не, братко. Ще си тръгнем заедно, все още има за какво да отговаряш.
Наистина и двамата ще го направите
за сега, Хела отстъпи една душа
и иска една в замяна.
Може да се опиташ да вземеш моята, богиньо на смъртта,
но ще се бия за нея.
А царството ти страда достатъчно за днес.
Казваш истината.
Така че ще взема неговата душа.
Какво?
Тор. Тор!
Помогнах ти. Аз...
Мога да се бия за душата на Локи.
Дали? - Не.
Той е мой баща. Престоят му няма да е вечен.
Но запомни едно, сине на Один,
душата ти ще бъде моя и ще я пазя завинаги.
Съдбата ти е неизбежна.
Ще видим.
И така, цикълът започва отново.
Асгард отново е спасен,
защитаван до смърт от героите си.
Гордея се с всеки от вас, който стои пред мен.
Победата бе постигната с лоялност и саможертва.
Почитаме тези, които се биха до нас,
тези, които не са вече край нас.
И не се подчиняваме на тези, които желаят падението ни.
И докато наградите на Валхала очакват всички герои на Асгард,
днес почитаме герой на Мидгард,
смъртен, който жертва всичко за земя, която не е негова.
Днес един човек показа на боговете откъде произлизат легендите.
Поздравяваме смъртния, Брус Банър.
Превод: SpAwN